Din episoadele anterioare:
Tehnologia... prinde bine. A înțelege ce-i face pe oameni fericiți e ceva universal.
Ați vrea să vă semnăm pentru conturile educaționale
- să mergeți să cântați la... ce festival? - "Festivalul de la marginea pajiștii".
E la fel ca atunci când ai vrut să fugi cu... Tatiana, în fine.
- Cine-i Tatiana? - Nu-i nimeni.
Eu mă...
Dacă vrei să fii cu altcineva, vreau ca ăla să fiu eu!
Am un plan de rezervă; te pot întreține. Te pot ajuta să fii omul care vrei să fii.
Rand sponsorizează o bursă de carieră la Institutul de Design din Milano.
Și te-am nominalizat pe tine.
Am fost ieri contactat de o femeie.
Ai putea spune că a fost "prima mea experiență".
A aflat soțul ei. Și nu cred că vreau să fiu parte din aia.
Ai devenit omul ăsta datorită a ceea ce am făcut... împreună.
- Nu sunt interesat. - Dar nici nu știi cine-i clienta...
Eu.
Apa ajunge direct la mine-n curte.
Vreo crăpătură în garnituri, ceva. Asta n-arată bine.
Neil știe.
Știa de Simon.
- Te-a luat la întrebări? - Nu, n-a spus nimic.
Nu înțeleg.
Simon mi-a spus.
Cică Neil ne-a văzut împreună la una din casele pe care le prezentam.
De fapt ne-a văzut, apoi...
S-a luat după Simon după ce a plecat și l-a luat pe el la întrebări.
Ce ai vrea tu să faci, Grace?
Doamne! Sunt aici și chiar nu știu ce aș vrea să fac.
La ce te gândești?
I-am cerut aseară lui Neil să mergem la terapeut și a fost de acord.
- Cum a decurs discuția aia? - Nu a fost nicio discuție.
Grace, când ai venit acum trei săptămâni la mine,
spuneai că scopul tău era să-ți pui căsnicia pe picioare.
- Ăsta-i un pas în direcția aia. - Așa...
Dacă e prea târziu?
Știi, am niște pantofi în fundul debaralei...
O pereche bleumarin, cu toc de cinci centimetri,
cu vârful și călcâiul pline de noroi.
Îi văd în fiecare dimineață, dar... Nu-i mai port și gata.
Știu unde i-am murdărit.
Mă întorceam la mașină după o după-amiază cu Simon într-o altă casă goală, și...
Nu știu; nu vreau să-i port fiindcă nu vreau să-i curăț,
fiindcă astfel parcă aș curăța partea aia din mine, și...
Nu știu de ce mă agăț de noroiul ăsta. Pentru felul în care mă face să mă simt?
Dacă tu și Neil vreți să treceți peste asta,
va trebui să vă spuneți prin ce ați trecut în ultimele șase luni.
Da, cât de repede poți. Mersi.
Într-un fel ciudat, cred că deja am făcut-o.
~ Nu obțin nicio... ~
~ Satisfacție... ~
~ Și încerc, și-ncerc... ~
~ Și încerc... Și încerc... ~
~ Nu obțin nicio...~
Satisfacție 01x10 - Prin hotărâre
Traducerea: Reef
Laura Kilter.
Ți-am ținut locul cu Laura de câteva ori.
Anul trecut...?
Ai fost la nunta lui Binke...?
- Eu nu m-am dus că nu mi-a păsat. - Nu țin minte deloc asta.
Ai zis "să scot profit din desfigurarea sufletului tău" și ai trimis-o la mine.
Asta nu-i "ținerea locului". Cu nicicare din numele astea.
Ți-o dau ție, drept clientă. Da? Laura Kilter e a ta acum.
Nimeni nu dă nimic gratis. Ce se petrece?
Vrei numele astea sau nu?
Acum trei săptămâni te plângeai că ești falit, de-aia-ntreb.
Ce s-a ales de controlul fiscului?
- Laura. Mai vrei numărul ei? - Îl am deja.
- Bun, fiindcă odată șters... - Îl am deja!
Bun. Betsy Ling.
Festivalul de la marginea pajiștii
Am venit să-mi iau lucrurile. Ar fi...
- Ceau. - Ceau. Tu ești Anika?
Tatiana.
Tu ești Tatiana?
Nu mi-a spus Mateo că ai mai fi aici. Scuze dacă te-am speriat.
Nu, e-n regulă; nu i-am spus lui Mateo că urma să trec.
Vrei să mă ajuți puțin? Ții puțin ușa deschisă?
Te muți aici?
Aici locuiesc. E apartamentul meu.
Mă mut înapoi. Nu ți-a zis Mateo?
Nu... nu mi-a spus.
I l-am subînchiriat cât am fost plecată. Trebuia să vină cu mine, dar a dat-napoi.
Chiar nu ți-a zis nimic din toate astea?
- Deci voi nu sunteți încă... - "Încă" ce?
Împreună.
N-am fost niciodată pe felie. Doar cântam împreună.
Adică el voia să cânte cu mine, dar eu nu-l vedeam în cariera mea.
Ca muzician, el e... Știi tu.
Mediu?
Ba e fantastic.
Voi doi mergeți la Festivalul de la marginea pajiștii!
Nu, eu nu merg.
Mi-a scris aseară; zicea că încă are de gând să meargă.
Nu te duci cu el?
Truman...
Reprezentanții lor sunt pe drum, direct de la aeroport.
- Nu suntem pregătiți deloc. - E al tău?
Mi-am zis că nu-ți pot ridica aplicația în slăvi
fără ceva studiu personal de piață, așa că am purtat-o după mine
și a zis că mi-ar prinde bine să am un însoțitor.
Și...?
Păi curățatul după el nu mă prea face fericit, dar îmi place mititelul.
Ți-a lăsat un curier ceva pe birou când am venit eu de dimineață.
Arăți de parcă ți-ar prinde bine o vacanță... A.
Îmi place să fac personal prima plată către furnizorii mei.
Îmi place să-i privesc în ochi pe cei care au făcut treabă bună
și să-mi exprim sincerele mulțumiri.
Îmi place să-i privesc în ochi și pe cei care au făcut treabă proastă.
Din fericire, tu ești din prima categorie.
Când îți văd bugetul pentru următoarea fază îți pot da mai mult ca avans.
Mulțumesc.
- Pari cătrănită. - Eu? Nu, n-am nimic.
Mi-a zis Rosalie ce s-a întâmplat ieri.
Ce ți-a spus?
Știu cine e, Grace.
Organizez lucruri pentru multă lume, ne-am văzut de câteva ori.
Dar tu chiar ești bine? Părea să fi fost...
O întâlnire foarte pasională.
- Da, sunt bine. - Acasă...?
Dacă aș putea face orice...
Mulțumesc, dar nu cred...
Mulțumesc.
Înțeleg.
Pleci în vreo excursie?
Da, e cam pe neașteptate. Dar nu plec singură, sper.
- Scuze că întrerup. - Scuză-mă, iubito.
Mulțumesc. Alo?
Poate-i mai simplu dacă zic "da", că tu nu accepți refuzuri.
Dragule, taman despre tine vorbeam.
- Acum chiar nu-i momentul potrivit. - Nu va dura mult.
Am terminat-o.
Noi doi.
Nu face pe adolescentul, te rog, și încă prin telefon.
Treci pe aici, să vorbim despre asta.
Nici nu mi-ai auzit oferta completă.
Ce drac faci? Am zis că avem treabă cu carul. Haide.
Mii de scuze. Unde eram?
Știi, ar trebui să plec. Ne auzim cu faza următoare.
- Trebuie să plec. - Bun.
- Asta n-are nicio noimă. - Știu; e mult de digerat.
Sună a ceva ce aș face eu.
Asta ar trebui să mă facă să mă simt mai bine?
Într-un fel ciudat, cam are noimă,
fiindcă acum fiind eu într-o relație bună și mergându-mi toate bine,
nu mai trebuie să fii tu fata bună,
iar asta îți cam permite să fii în sfârșit aia care își face de cap.
Vezi, exact de-aia noi două nu vorbim, fiindcă totul ajunge iar la tine, Steph.
Stai, te rog. Îmi pare rău. Și eu sunt în stare de șoc, da?
Nici nu-mi închipui prin ce treci.
Și mă simt prost că nu ai avut destulă încredere în mine să îmi spui.
- Sunt o femeie rea... - Ba nu ești!
- Sunt o mamă rea. - Ești om și tu, Grace!
Ai stat cu același bărbat 20 de ani.
Ți-ai pus întreaga viață deoparte să crești o fiică.
Una tare grozavă...
Dar se-ntâmplă și rahaturi, da? Oamenii se mai schimbă...
Mergem să facem terapie. Eu i-am cerut, el a sărit la ocazie, așa că...
Eu nu cred că-i o idee bună. Nu știi ce va spune acolo.
Poate că așteaptă momentul potrivit să-ți trântească actele de divorț.
Neil n-ar face așa ceva niciodată. N-ar face nimic să mă rănească.
De unde știi?
Lucrurile sunt cam grozave între noi. Nici nu știu cum să explic asta.
Evident, nu judeci limpede acum, deci voi fi eu vocea rațiunii.
După tine, el știe cam tot ce ai făcut tu cu viața ta,
dar tu nu știi aproape nimic ce a făcut el cu a lui.
Trebuie să-ți iei măsuri de prevedere. Lipsește de-acasă 12 ore pe zi.
Eu aș începe să caut mai adânc prin ce face cât e plecat.
Bună.
"Aneeka".
Se zice "Anika".
- Dar... scuze. - Bun...
- Nu m-au lăsat să urc, deci... - E duminică.
Nu conta nici dacă era zi lucrătoare.
Ultima dată când ai fost aici mi-ai insultat artista, mai ții minte?
Da... Scuze pentru aia. Dar i-am descărcat single-ul.
- Și e... e bun! Are... - Ce vrei?
Uite: știu ce părere ai de mine ca interpretă.
- Proastă. - Nu, n-am spus "proastă".
Dar cântecul e bun. Cântecul e tare bun.
Nu poți nega asta. Și am o grămadă, o grămadă de alte cântece.
Le-am tras pe laptop la mine, deci ar putea suna cam nașpa, dar...
Bun: va trebui să semnezi un contract înainte să-ți ascult ceva.
Deja l-am semnat.
Ai trecut și cântecele pe aia?
Ce-ar fi să mergem sus, să discutăm?
- Ai nevoie de ajutor? - La ce?
- Să ajung la spital? - Pare de parcă ar cântări o tonă.
E îmbibată cu apă.
Am găsit-o pe prora unei baleniere din Noua Anglie din secolul al XIX-lea
ce s-a scufundat lângă Terra Nova acum vreo sută de ani.
E frumoasă...
- Ei tot n-are să-i placă. - Adrianei? E aici?
Nu, încerc s-o strecor înainte să ajungă.
Dar știi ce? Am să-ți înhaț oferta.
- Apucă tu de... - Da.
Grijă la perete...
- Unde? - Chiar aici.
- E o-ntreagă altă viață înghesuită aici. - Da!
- A soțului ei. - L-ai... cunoscut?
- Dacă "l-am cunoscut"...? - Da, păi a murit, presupun.
- Așa ți-a spus ea...? - Nu mi-a spus nici că era măritată...
- Cum te cheamă? - Neil.
Neil, Fisher...
Soțul Adrianei.
Patru ani am lipsit de data asta. Ultimele opt luni, pe mare.
Am închiriat o barcă, am turnat două duște de whisky irlandez,
una pentru mine, una pentru căpitan,
apoi l-am provocat să ne ducă undeva unde nu mai fusese nimeni niciodată.
Știi, asta-i problema avuției: duce la manii narcisiste.
- Sau invers. - Ai grijă, Neil.
Nu insista pe nuanțe; apărătorii capitalismului sunt relicve.
Încă-i aici...
Măi, să fiu... Bun ca cel de contrabandă.
Nu...
- E făcut în casă. - Nu, mulțumesc.
Pe insula Kaffeklubben. Acolo am nimerit, e lângă Groenlanda.
E cea mai nordică întindere de pământ, în caz că te întrebai.
- Așa... - Știi ce am găsit...
Pe cea mai depărtată parcelă de terra firma în căutarea mea după seninătate?
Plastic.
Plastic?
Sticle, saci, jucării, cutii, o-ntreagă insulă din de-astea, în mijlocul oceanului.
Mai e vreun loc pe planeta asta pe care nu l-am murdărit?
- Și... ai venit să rămâi? - Nu, niciodată nu rămân.
Nu; așa-i place ei și așa-mi place și mie.
Casa asta, Adriana...
Doar un port, nu viața mea.
Voiam să-ți mulțumesc. Vino cu mine.
Mi-a trimis Adriana o poză. Eram în Reykjavik.
Mă cam omor cu arta, i-am spus că trebuia să-l am,
iar ea mi-a spus că tu m-ai făcut cu el.
Îți vorbește de mine...?
Recunosc că o incit la dat detalii din când în când.
Sunt chestii senzaționale.
Deci, cum spuneam: mulțumesc.
De la un soț absent la altul.
- Bună, dragule. - Mersi. Tocmai mi-ai ușurat treaba.
Neil...?
Tocmai ți-am cunoscut soțul.
Pot să-ți explic...
- Am scrântit cumva lucrurile? - Ziceai că vii săptămâna viitoare.
Păi... "surpriză"...!
Jigodie.
Bon Parcarea J&C Plecat la 18:50
Ai străbătut cale lungă,
trebuie că ai la fel de multe întrebări câte avea Neil când a venit prima dată.
Nu, și sunt aici deoarece credeam că are o aventură...
Cu tine.
Am căutat prin lucruri încercând să găsesc indicii despre locurile pe unde umblă,
și am găsit bonul ăsta de parcare.
Suntem legali, apropo.
Are o carte cu astea, dar nu mi-am dat seama cât de serios era.
Despre ce vorbiți voi doi?
- Dacă ai voie să-mi spui. - A, eu nu sunt preot.
Iar Neil era un prieten.
Vorbește de tine, Grace,
și cum ar face totul pentru a apăra ce aveți voi doi,
inclusiv să treacă printr-o perioadă înspăimântătoare de descoperire-de-sine,
pentru a deveni partenerul inimos pe care crede că îl meriți.
El... el ți-a spus asta?
Și eu simt la fel.
Simt că am trecut și eu prin exact același lucru.
Dar sentimentele nu sunt fapte, Grace.
Nu ele definesc ceea ce suntem,
dar ele ne pot duce acolo unde vrem să mergem.
Așadar... iată-ne.
Într-un fel, ne-am găsit noi doi.
Neil ține foarte profund la tine, și cred că acest fapt
ar trebui să fie cel care să-ți călăuzească sentimentele de acum.
Grace?
Unde te-ai dus? Treci-napoi...
Tocmai a făcut pipi în bucătăria ta.
Nu-i așa, Căcățelule?
Ăsta-i numele lui: "Căcățelul". I se potrivește, nu?
- Ce cauți aici? - Aș prefera să nu-l ții pe Căcățel...
- Sigur. - Da...
Bun băiat...
Darryl a luat prânzul cu consilierul general-asistent al Tora.
Nu mă-ntreba de ce; e tare viclean, ticălosul.
Parcă-i Pearl Harbor zi de zi cu tipul ăla.
Spune-mi că nu spui asta și altora la birou.
S-a binoclat la ce vor să facă ăia cu aplicația ta.
- Și...? - Un site de întâlniri.
Vor să-mi transforme aplicația într-un site de întâlniri...?
Ești dezamăgit.
Mai contează cum mă simt?
Eu credeam că ți-ai pierdut mințile.
Faza cu avionul, aplicația asta a fericirii...
Poate ai luat-o nițel razna, Neil.
Dar adevărul e...
Că nebunia ta ne-a găsit un întreg nou izvor de venituri.
Dezvoltare de produse.
În plus, eu m-am ales cu mititelul ăsta din afacere.
Nu prea îmi pasă de "sentimentele" celorlalți angajați ai mei; nu-mi pasă.
Dar nu îmi pot permite să le ignor pe ale tale.
Nebun sau nu, ești talentat, fiule.
Și rostul meu e să te strunesc.
Știu că ești dezamăgit de turnură, de-aia am venit, să-ți spun personal.
Trebuie să înghiți tristețea aia tare în adânc.
Și ține minte:
Asta-i prima din multele ocazii pe care le vei avea
să-ți lași imaginația aia lucrativ-fiscală și responsabilă spiritual să zboare.
Nu vei mai avea prea multe ocazii dacă...
Te poți purta frumos la întâlnirea de mâine, Neil? Te poți...
Poți face asta pentru mine, te rog...?
Fiindcă pe tipii ăștia îi mâncă rău să ne scrie un cec tare gras.
- Soția mea e acasă? - Da, e afară, cu...
- Scuză-mă. - Cu fiica voastră.
- Cum arată? - Mă bagă-n sperieți, tată.
E ca-n Poltergeist, cu cimitirul indian...?
Vor începe cadavrele să răsară. Ar trebui să ne mutăm imediat.
Am primit estimarea, deci...
Da...?
Da, norocul nostru că nu vrea să meargă la facultate.
Cam atât are să ne coste.
Trebuie s-o dregem, nu?
Ne-am făcut programare - mâine.
Bun... bun.
Pare mult mai mică fără apă în ea, nu?
- De unde le ai? - De la Moș Crăciun.
- Astea n-au venit de la Polul Nord. - Te pricepi.
Mai degrabă din Praga anilor 1930.
Ai ceva bunici, neamuri din Europa de Est, America de Sud?
Cât valorează?
Păi... sunt originale. Pot verifica asta.
Prețul are să varieze, dar ne uităm la șapte cifre.
Dar piața e cam mofturoasă acum.
Îmi va lua și șase luni să găsesc cumpărător.
Șase luni...?
- Nu am atâta timp. - Păi e un demers global.
Doar nu poți da anunț pe eBay.
Dar ai putea da la schimb.
Știu un colecționar care are un Keith Haring pe care voia să-l...
Nu, nu, nu; trebuie să fie vânzare.
Bun, atunci; dar va trebui să ai răbdare.
Te pot întreba de ce vinzi?
- Mi-am pus ochii pe altceva acum. - Mă gândesc că ceva pe măsură.
Unele lucruri sunt prea frumoase să-și ducă viața în mâinile unui singur om.
Ceau.
Salut.
Poftește.
Mersi că ai venit; mă temeam că nu te mai prind înainte să pleci.
Încă mai cânți la festivalul ăla, nu?
- De unde ai auzit aia? - Am trecut pe la tine.
"Pe la Tatiana", mai bine-zis. Era acolo; ea mi-a spus.
Ți-a spus tot?
Da.
Chiar îmi pare rău.
Că m-am îndoit de tine.
E-n regulă.
Am ceva pentru tine. Stai așa.
Poftim.
Ce-i asta?
Jumătate din partea mea.
Am semnat contractul pentru cântece.
Iar Bernard mi-a dat un avans; Abia dacă-i ceva - abia...
Dar...
M-am gândit că meriți jumătate, că ai fost inspirația pentru multe din ele.
Așa că...
Pleci la drum, m-am gândit că-ți prind bine și...
- Chiar ai semnat contractul ăla? - Da.
- Nu-i iau. - Nu, vreau să-i iei.
- Nu-i vreau. - Folosește-i, vei avea nevoie!
Nu-i vreau, fiindcă nu vreau să fiu parte la asta.
Nu trebuia să semnezi contractul ăla. Ești mai bună de-atât.
Ești mai bună ca el. Aș fi vrut să mă fi crezut când ți-am spus asta.
Dar ție îți place să crezi doar ce crezi tu că-i drept.
Baftă, totuși.
Bună, ce mai faceți?
Speram că mă puteți ajuta cu ăștia.
Nu, nu, draga mea...
Manolo-șii necesită informații despre starea vremii.
Știu... Credeți că-i puteți face să arate ca noi?
Nimic nu-i "ca nou" în afară de "nou". Dar îi pot face pe-aproape.
- Grozav; orice puteți face. - Firește...
Alo?
Da, Grace la telefon.
Dumnezeule... ce?
Bun: au sosit toți.
După cum ne-am înțeles, vorbește despre ce te-a inspirat.
De-acum e simplu ca bună-ziua. Să-nceapă spectacolul, puștiule.
Dar nicicare nu am fi azi aici de nu era partenerul de bastion Neil Truman,
vârful de lance al acestui proiect de la bun-început.
Ce-ar fi să ne spui câte ceva despre ce înseamnă aplicația pentru tine.
Neil Truman.
Domnilor...
Nu pot sta aici și zice
că o aplicație pentru întâlniri e rezultatul a ceea ce aveam în minte
când au început dialogul cele două companii ale noastre.
Dar a venit Victor ieri la mine acasă,
fiindcă astfel de partener-manager silitor avem în "bastionul" ăsta.
Și m-a întrebat dacă mi-aș putea înghiți dezamăgirea,
dacă aș putea renunța la aplicația aceea perfectă
care mi se zbenguia prin cap de atâtea săptămâni și să trec mai departe.
Așa că m-am gândit să renunț.
Dar apoi m-am răzgândit.
Eu nu lucrez tocmai în felul ăla.
Nu există un rezultat pe care să-l putem oferi clienților noștri
și să le atingă așteptările, iar ei știu asta.
Cel puțin cei întregi la cap.
Clienții noștri nu vor plăti pentru rezultatele pe care le putem oferi.
Vor plăti pentru momentul de dinainte de rezultate...
Gen...
Gen atunci când prinzi privirile unei fete într-o sală plină,
iar ea te vede,
iar tu te duci la ea...
Și știi că te vede venind...
Secunda aia,
chiar înainte de a spune: "Bună",
când tot ce există e doar...
Posibilitate.
Iar posibilitatea aia e perfectă.
Iar apoi ea vorbește...
Și îți dai seama că e mai mult decât perfectă.
E franțuzoaică...
Vă aplaud, domnilor, pentru ce încercați să faceți.
Vă implor numai... vă rog...
Făceți-o cum trebuie.
Domnilor...
Cine ar dori să scrie cecul?
- Cât speri să obții pe ele? - Cinci.
Mai mult decât suficient pentru o nouă viață.
- Ăsta a fost mereu planul. - Cum merge planul ăla, apropo?
- Ești interesată de vânzare? - Poate...
Stai aici.
Firește că știu ce sunt.
Dar n-au mai circulat de ani buni. Sunt parte dintr-o colecție privată.
Cred că a familiei Waverly, da.
Miliardarii...?
Furate?
Nu neapărat. Cine le vinde?
El e?
Îți pare cunoscut?
Mă îndoiesc să fi furat ceva. Face parte din familia lor...
Unul dintre moștenitori.
Simon, dragule... Vreau să cunoști pe cineva.
- Scuze. - E-n regulă, acum am ajuns și eu.
Ai apăsat pe buton?
Trebuie să apeși pe buton, să-i dai de știre că ești aici.
- Da, nu l-am văzut. - Da.
Sunt noi?
Pantofii mei?
Nu... Nu, doar că nu i-am mai purtat de ceva vreme.
Sunt frumoși.
Mulțumesc.
Am obținut bursa de la Rand. Am obținut bursa să studiez designul la Milano.
Ce...?
Ce... când ai... Când ai aflat...?
Acum o oră. Șefa... M-a sunat șefa comisiei.
Grace, asta-i...
Sunt în stare de șoc.
- Ridică-te. - Poftim?
Ridică-te.
Îți vine foarte firesc să mă impresionezi.
Începe în două săptămâni.
Cât ține?
- Câteva luni. - Câteva luni...?
Bun...
- Vii cu mine? - Vreau să vin cu tine.
Vin cu cea mai mare plăcere.
- Vii...? - Da!
Am vrut să merg în Italia cu tine acum 20 de ani.
Îmi pare rău pentru aștep...
Așa... vești bune.
Șeful meu zice că pentru încă 500 de dolari te pot pune în mașină chiar azi.
Ți-am zis deja cât pot plăti, deci...
Trebuie să fie o marjă, păpușă.
Îți facem o uriașă favoare oferindu-ți deja reducerea.
Ai auzit de internet?
Că atunci când cauți pe net prețul mașinii de colo
și adaugi faptul că suntem la sfârșitul lunii și norma ta precis e zero,
dată fiind scăderea recentă a indicatorilor economici,
aș zice că îți fac eu o favoare oferindu-mă să te scap de ea.
Deci...
Te pot andosa pe cecul de plată?
E o stație de benzină la vreun kilometru pe drum.
E-n regulă. Știu exact unde mă duc.
Festivalul de la marginea pajiștii
- Când am făcut noi așa ceva ultima dată? - N-am făcut niciodată așa ceva.
Un motiv în plus s-o facem, atunci.
- Ce-a zis Anika? - Încă nu dau de ea.
E timpul potrivit?
Vacanță cu familia născută în sala de așteptare la terapia de cuplu?
E timpul perfect.
Te iubesc.
Eu te iubesc.
Încerc iar la ea.
Traducerea: Reef